Miami, Florida. Klockan 15.20 den 24 april 1946
Finns det något juridiskt skäl till att inte avkunna domen?
Ni kan bura in mig, men inte vad som kommer att hända-
-med er och hela det här landet nästa gång. Nästa gång ska vi...
Säg ingenting mer förrän efter överklagandet.
Den tilltalade, John Huberman, har gjort sig skyldig till förräderi-
-gentemot USA, av juryn i Southern District of Florida i Miami.
Han ska överlämnas till riksåklagaren-
-för att därefter avtjäna ett fängelsestraff på 20 år.
Den tilltalade kan överlämnas till United States Marshal.
Nu kommer hon.
-Ett ögonblick, miss Huberman... -Kan ni titta häråt?
-Vi vill ha ett uttalande om er far. -Fick han det han förtjänade?
Är ni nöjd över att han straffas för att ha varit en tysk arbetare?
Säg till om hon försöker lämna stan.
Kan vi få lite mer att dricka, mr Hopkins?
Alicia, blev du verkligen förföljd av en polis?
-Varken du eller jag ska ha mer. -Fåna dig inte nu.
Alla här har en uppstoppad fisk på väggen. Var får de fisken ifrån?
Snygging, har inte jag sett er förut? Glöm det, förresten.
-Jag tycker om festförstörare. -Han är ingen festförstörare.
-Jag blir gärna förföljd av en polis. -Jag avskyr baksluga poliser.
Men jag är ju en märkt kvinna, som kanske spränger Panama-kanalen.
Det klär dig inte att oroa dig för polisen. Men i morgon är det över.
-Klockan tio seglar vi iväg. -Javisst.
Visa mig en fisk, så visar jag dig en lögnare.
Vi ska vara ombord klockan nio. Efter en vecka i Havanna-
-har affären med din far blåst över. -Älskar du mig, Commodore?
-Vart ska du? -Fiska.
Dricker ni fortfarande? Jag tycker om er.
-Vi ses ombord klockan nio, Alicia. -Det måste jag tänka över.
-Jag får lämna honom här. -Tyvärr. Ni måste gå, allesammans.
God natt.
En drink var till. Synd med isen. Den är borta.
-Vem är borta? -Isen.
Varför tycker ni om den sången?
Det är en massa nonsens.
Ingenting går upp emot en kärlekssång som får en att skratta.
-Kvalmigt här inne, eller hur? -Kanske det.
Vad sägs om...
...en liten picknick?
Utomhus?
Det är för kvalmigt att ha picknick här inne.
-Vill ni dricka ur? -Synd att spara den.
Ni är en riktig karl.
-Min bil står här utanför. -Givetvis.
-Vill ni åka en sväng? -Gärna.
-Era gäster, då? -De kryper i väg för egen maskin.
Jag tänker köra. Bara så att ni förstår det.
-Behöver ni ingen kappa? -Ni får duga.
Vänta lite. Ta på er den här, annars kan ni bli förkyld.
-Hur kör jag? -Inte så tokigt.
-Rädd? -Nej.
-Ni är väl inte rädd för någonting? -Inte för mycket.
-Dimman är besvärlig. -Ni har håret i ögonen.
-Vad säger hastighetsmätaren? -105.
Jag ska upp i 130, så jag slipper se er flina.
Jag tycker inte om herrar som flinar åt mig.
En polis... Det är en polis som jagar oss.
De får mig att må illa.
Han vill tala med er.
Rattfylleri. Min andra förseelse. Nu får jag fängelse.
Hela familjen i fängelse...än sen?
Jaså, ni är ute och roar er?
-Folk som ni borde sova nu. -Berusad?
-Ett ögonblick, konstapeln... -Det är odiskutabelt, mister.
Ursäkta. Men ni sa ingenting. Kan ni ta hand om saken?
Var är boten? Han gav mig inga böter.
-Vad heter ni? -Devlin.
Ni visade polisen någonting. Han gjorde honnör.
Jag såg det. Förbaskade skojare! Ni är polis.
-Vi får diskutera sen. -Kliv ur min bil!
-Jag ska skjutsa hem er. -Det ska ni inte alls!
Kliv ur min bil! Ni förstörde min fest. Precis som han med glasögonen.
Lämna mig i fred! Ni skuggar mig för att kunna sätta fast mig!
Tänker ni lugna ner er nu? Bra. Flytta på er.
Drick det där.
-Vad är det? -Drick...
Drick alltsamans.
Mår ni bättre?
Ni bryr er väl inte om hur jag mår?
Din...snut.
Vad är det här för någonting? Vad är ni ute efter?
-Det där i går kväll. -Jag ville vi skulle bli vänner.
-Så att ni kunde sätta dit mig. -Jag har ett jobb åt er.
Kom inte och säg...
Ni snutar kan bara ha ett enda jobb åt mig...
-Glöm det, mr... -Devlin.
-Jag är ingen tjallare. -Vi har ett jobb åt er i Brasilien.
-Gå nu. Jag blir uttråkad. -En del av tyskarna-
-som betalade er far arbetar i Rio.
- Har du nånsin hört talas om I.G. Farben? - Jag säger att jag inte är intresserad.
Farben har män i Sydamerika planterade där innan kriget.
Man försöker röka ut dem. Min chef-
-anser att dottern till en... -Förrädare?
Hon kan bli värdefull i arbetet. Och ni kan gottgöra er far en del.
-Varför? -Patriotism.
Vidrigt ord. Nej, tack. Jag tycker varken om patriotism eller...
-...patrioter. Vifta med flaggan med ena handen och snatta med andra.
Den patriotismen betackar jag mig för.
Vi har avlyssnat er i tre månader. Samtal mellan John Huberman-
-och dottern Alicia, klockan 18.30, 9 januari 1946, Miami Beach, Florida.
-Bevisen användes inte i rätten. -Jag vill inte höra det där.
-Vi kan tjäna mycket pengar, Alicia. -Nej, har jag sagt.
-Du kan få precis vad du vill. -Jag lyssnar inte.
-Det här är väl inte ditt land? -Min mor föddes här.
-Vi är amerikanska medborgare. -Du måste lyssna på mig.
-Du vet inte vad vi står för. -Jo, både du och dina mördare!
Jag har hatat dig ända sen jag fick veta det.
Jag hatar er, allihop - och jag älskar det här landet. Älskar det.
Ni får hellre bli hängda än att jag lyfter ett finger emot det.
Gå härifrån nu, annars anmäler jag dig.
Jag vill inte höra någonting mer om dina ruttna planer.
Det där bevisar inte mycket. Jag anmälde honom inte.
Det hade vi inte förväntat oss. Nå, vad säger ni?
Gåhärifrån, lämna mig i fred. Jag vill leva mitt eget liv.
Jag vill ha roligt...och få skratta tillsammans med folk jag tycker om.
Inga baksluga poliser, tack. Utan människor som jag själv.
-Som tycker om mig och förstår mig. -God morgon, Alicia!
Jag tänkte att du behövde hjälp. Är du klar?
-Du har väl inte glömt det? -Nästan.
Det mesta finns redan ombord. Vi ligger förtöjda vid hotellkajen.
Du är den raraste flicka jag vet.
Vi ses snart.
Planet går tidigt i morgon bitti.
Kör till. Det är bäst att ni berättar det för honom.
-Jag ska tala med henne. -På återseende.
-En stilig man. -Ni lär träffas i Rio.
-Jag ska inte träfa någon i Rio. -Jo. Han är vår chef, Paul Prescott.
Sa han någonting om jobbet? Inga antydningar?
-Han hade nyheter om er far. -Vilka?
Han avled i morse.
-Hur? -Giftampull.
-Gjorde han det själv? -Ja, i cellen.
Jag beklagar.
Jag vet inte varför det måste kännas så tråkigt.
När han berättade för några år sen, vad han var, så struntade jag i-
-vad som hände med mig. Men nu minns jag hur snäll han var en gång.
Hur snälla vi båda var. Väldigt trevliga. Konstig känsla...
Som om något hade hänt mig, inte honom.
Nu behöver jag inte hata honom längre. Eller mig själv.
Vi landar snart i Rio.
Ja...
Jag undrar om ambassaden kan ge mig en hushållerska.
Jag avskyr att laga mat. Ta reda på när jag börjar arbeta.
-En drink till? -Tack, det är bra.
Har du hört det senaste? Jag är så gott som nykter, som omväxling.
-Kan en kvinna förändras, tror du? -Javisst. Förändring är roligt.
-För en stund. -För en stund...
-Du är en usling, Devlin. -Du har varit nykter i åtta dagar.
-Och inga nya erövringar. -Alltid något.
-Åtta dagar. Nästan helt skuldfri. -Jag är lycklig, Dev.
-Varför får jag inte vara det? -Varsågod.
Låt lilla polishjärnan vila ett slag. Varje gång du tittar på mig-
-duggar slagorden tätt. En gång skurk, alltid skurk. En gång slampa...
Du får hålla mig i handen. Jag ska inte utpressa dig efteråt.
-Rädd? -Kvinnor har alltid skrämt mig-
-men jag brukar komma över det. -Nu är du rädd-
-att du ska bli förälskad i mig. -Det vore inte svårt.
Du njuter av att göra narr av mig, inte sant?
Nej, jag gör narr av mig själv. Jag låtsas vara ett snällt barn-
-med hjärtat fyllt av blommor. -Trevlig dagdröm. Sen, då?
-Jag tror jag tar en drink till. -Jag tänkte väl det.
Jag tar en dubbel.
Varför tror du inte på mig, Dev?
Åtminstone lite...
Varför gör du inte det?
Jag vet varför. Du är förargad över att du fallit för den lilla fyllkajan-
-som du förföljde i Miami. Det får dig att må illa, eller hur?
Den oövervinnerlige Devlin är förälskad i en person som inte är vatten värd.
Det måste vara avskyvärt. Jag är ledsen att...
-Hon är perfekt för uppdraget. -Det är de tyska forskarna-
-som jag oroar mig för. Varför kan vi inte låta gripa dem?
Det lönar sig inte ens att gripa deras ledare, Alexander Sebastian.
Ni har rätt. - Kapten Prescott, er metod är bästa sättet.
Hon är duktig på att bli vän med herrar och vi vill få in nån i huset.
Ni tror väl på detta? Har ni konsulterat den unga damen?
Vår man Devlin har just anlänt med henne. Nu väntar vi på-
-att Sebastian återvänder till Rio. -Vet hon vad uppdraget gäller?
-Nej. Men oroa er inte för henne. -Ni vet var hon står politiskt?
-Jadå. -Då har vi ingenting att förlora-
-om vi fortskrider enligt er vilja. -Jag ska ge Devlin instruktionerna.
Det är så trevligt här ute. Vi går inte ut och äter - vi stannar här.
-Vi måste ju äta. -Vi kan äta här.
-Jag lagar maten. -Du tyckte ju inte om att laga mat.
Nej, det gör jag inte.
Men jag har en kyckling i kylskåpet och den ska du äta.
-All disk efteråt, då? -Vi äter med fingrarna.
-Behöver vi inga tallrikar? -Jo. En åt dig och en åt mig.
-Vill du äta middag med mig i kväll? -Ja, gärna. Vart ska du gå?
Jag måste ringa hotellet och höra om jag har fått några meddelanden.
-Det här är en konstig kärleksaffär. -Hur så?
Du kanske inte ens älskar mig.
Palace Hotel? Det här är T.R. Devlin. Några meddelanden?
När jag slutar älska dig, säger jag till.
-Du har ju inte sagt någonting. -Handling säger mer än ord.
Jaså? Läs upp det, är ni snäll.
-Prescott vill träffa mig. -Sa han vad det gäller?
-Det gäller kanske vårt uppdrag. -Antagligen.
-Ska jag ta med mig något i kväll? -Ja. En flaska vin, för att fira...
-När ska jag komma tillbaka. -Klockan sju.
-Vad är det, Devlin? -Jag vet inte om hon gör det.
Du har väl inte diskuterat det med henne? Varför skulle hon vägra?
-Hon är inte den sortens kvinna. -Jag förstår inte din inställning.
-Varför skulle hon inte göra det? -Hon är oerfaren.
-Vilken erfarenhet saknar hon? -De genomskådar henne.
Miss Huberman blev utvald delvis för att Sebastian känner henne.
Han var förälskad i henne en gång.
-Det visste jag inte. -Vi har viktigt arbete som väntar.
Sebastians hus är en fasad. Hon ska ta reda på vad som försiggår där.
Förklara för henne vad hon ska göra. Vad är det?
-Ingenting, sir. -Jag trodde du skulle säga något.
-Hur ska sammanträffandet gå till? -Ridklubben är bästa stället.
Sebastian rider där på morgnarna. Resten ordnar du och miss Huberman.
Okej, Devlin. Det var allt.
Dev, är det du? Kycklingen tog längre tid än jag trodde.
Vad sa de? Den har väl inte stekt för länge, hoppas jag.
Jag tror jag skär upp den här. Vi ska använda kniv och gaffel.
Äktenskap måste vara underbart, med sånt här varenda dag.
Är det för kallt att äta här ute?
Har inte det här hänt förut?
Hur är det fatt? Se inte så spänd ut. Bekymmer?
Snygging, berätta för mamma nu, annars blir hela middagen förstörd.
-Berätta vad som tynger dig. -Efter middan.
Nej, nu...
Nu måste du berätta att du har en fru och två underbara barn-
-och att den här dårskapen inte kan fortsätta längre.
Den repliken har du säkert hört många gånger.
Slag under bältet varje gång.
-Det är inte rättvist, Dev. -Vi har vårt uppdrag att diskutera.
Jaså, finns det ett uppdrag?
Minns du en man vid namn Sebastian?
Alex Sebastian? En av min fars vänner.
-Han var förälskad i dig. -Det var inte besvarat.
-Han är chef för en tysk koncern. -Hans familj är rik.
Han var med om att bygga upp det tyska krigsmaskineriet.
Vi måste kontakta honom.
-Jag vill veta allt. -Du ska träffa honom i morgon.
Resten är upp till dig. Du ska bearbeta honom.
-Mata Hari. Älskar för papperen. -Det finns inga papper.
Ta reda på vad som försiggår i huset, vilka han arbetar med-
-och sen rapporterar du till oss.
Du kände väl till mitt lilla uppdrag hela tiden?
-Jag fick nyss veta det. -Sa du någonting?
-Att jag kanske inte var rätt flicka? -Det ansåg jag var upp till dig...
-...om du skulle vilja dra dig ur. -Du sa väl till dem att jag enkelt-
-skulle få Sebastian att äta ur handen på mig.
Jag sa ingenting.
Inte ett enda ord för den lilla kärlekskranka damen du lämnade?
-Det är uppdraget, sa jag. -Bli inte arg, Dev.
Jag bara fikar efter ett litet lockrop från min drömprins...
"Mina herrar, hur vågar ni föreslå att den nya Alicia Huberman"-
-"utsätts för ett så hemskt öde?" -Det är inte alls roligt.
-Vill du att jag tar jobbet? -Det får du själv avgöra.
Inte ett knyst, eller hur?
Älskling, säg att du tycker att jag är trevlig och att jag älskar dig.
Jag väntar på ditt svar.
Du är en riktig kamrat...
Du tror aldrig på mig, eller hur? Alicia är det bara att avskriva...
Å, Dev...
-När börjar jag mitt arbete? -I morgon bitti.
Vi skulle inte ha burit ut det. Nu är allt kallt.
-Vad letar du efter? -Jag tog med mig lite champagne.
Jag arbetar för Pan-American Airways. På deras PR-kontor.
-Någonting annat? -Vi träffades på planet från Miami.
Ju färre detaljer, desto bättre.
-Är det han? -Ja.
Låt honom få syn på dig.
-Jag är flickan som ingen minns. -Var det Sebastian?
Vi ger honom en ny chans.
Kära Alicia, förlåter du mig för att jag kommer för sent?
-Ja, det gör ingenting. -Snällt av dig att vänta.
-Jag ville få träffa dig igen. -Man blir så trött av affärer...
-Du tycks ha klarat dig bra. -Fyra års förvittring. Hemskt.
-Du ser yngre ut än i Washington. -Det beror enbart på din närvaro.
Nu när du är i Rio, såvida du inte tänker försvinna från mig igen...
-Vill du ha en drink till? -Ja, tack.
-Känner du honom? -Nej. Men han verkar bekant.
Prescott, underrättelseofficer. Han är spion åt Washington.
Det kryllar av dem på amerikanska ambassaden.
-Han är ganska stilig. -Jag är allergisk-
-mot amerikanska agenter. De är inte min typ.
-Har de besvärat dig här? -Nej, inte än.
-Men de var besvärliga i Miami? -Ja. Jag reste efter rättegången.
Jag undrade just varför du lämnade din far.
Han insisterade att jag skulle resa bort.
-Jag visste inte att han skulle dö. -Många saker har dött för oss alla.
Jag vill gärna hjälpa dig att glömma.
Konstigt... Men jag känner mig hemma tillsammans med dig.
Kära du, jag visste att det här skulle hända.
Om jag fick träffa dig igen, skulle jag känna likadant som förr.
Samma hunger. Du är så underbar, min kära.
Nu gör jag mig till åtlöje igen. Du har ju någon annan, förstås.
-Är det mr Devlin? -Det finns ingen.
Han verkar påpasslig.
Mr Devlin har plågat mig med sin påpasslighet ända sen jag kom hit.
-Vi träffades på planet från Miami. -Ett vackert par.
Mr Devlin intresserar mig inte. Jag kände mig så ensam den dagen-
-att jag kunde ha ridit tillsammans med vem som helst.
-Låter du mig bota din ensamhet? -Rart av dig att glömma-
-vilken odåga jag var en gång. -Jag ska sätta din ånger på prov.
-Ska vi äta middag i morgon kväll? -Gärna.
-I mitt hus? -Ja, vad trevligt...
-Min mor har en bjudning. -Hon har inget emot en gäst till?
-Ska vi beställa? -Jag är så hungrig.
Vad ska vi äta, vår första middag tillsammans?
-God afton. -Strålande.
Jag vill att ni tar på er det här.
-Kan ni hjälpa mig? -Ja, naturligtvis.
-Han kände alltså igen mig? -Han tyckte att ni var så stilig.
Synd att jag inte kan följa med. Försök komma ihåg namnen-
-på alla som ni träffar där i kväll. Ta reda på deras nationalitet.
-Tyskarna? Det blir inte svårt. -Inga frågor. Ni ska se och lyssna.
-Ni får inte underskatta dem. -Tack för instruktionerna.
Ni två bör inte synas tillsammans på några dar. Om Sebastians folk-
-vill kolla upp er efter besöket. Det var allt. Lycka till.
Jag är miss Huberman. Tala om för mr Sebastian att jag är här.
Miss Huberman? Ursäkta att ni fick vänta.
Ni är väldigt lik er far. Jag är mor till Alex.
Nu förstår jag varför Alex alltid har beundrat er.
Ni vittnade inte vid er fars rättegång.
Han vägrade att låta sina advokater kalla mig som vittne.
-Jag undrar varför. -God afton. Alicia...
Trevligt. Du har träffat min mor? - Du träffade aldrig Alicia-
-i Washington för fyra år sen? -Alex, de andra gästerna väntar.
Ska jag ta sjalen?
Miss Huberman, låt mig få presentera Eric Mathis.
-William Rossner. -Goddag.
Angenämt.
-Emil Hupka. -Goddag.
-Ett nöje... -Och mr Knerr.
Och dr Anderson...
Det är en stor glädje för mig.
-Dr Anderson är vår hedersgäst. -Du får inte tråka ut miss Huberman.
-Åtminstone inte före middagen. -Middagen är serverad, Madame.
Dr Anderson, ni sitter bredvid mig. Eric sitter bredvid miss Huberman.
-Ni har nyss anlänt från Spanien? -För några veckor sedan.
Alex, den här flaskan hör inte hemma här.
-Såg du någon bra film i dag, Eric? -Jag blev besviken.
Eric älskar att gråta på bio. Han är så sentimental.
-Vi måste göra någonting åt Emil. -Det var ett förståeligt misstag.
-Han var trött. -Ett farligt misstag.
Det var inte första gången, och inte sista heller.
-Tråkigt. -Jag ska nog komma på någonting.
Vägen upp till Petropolis är kurvig. Den ligger väldigt högt.
Vissa kurvor är besvärliga. Emil kan ge mig skjuts i sin bil.
Det är svårt att hoppa ut. Men jag måste vara försiktig.
Förra gången stukade jag vristen.
Madame undrar om ni vill dricka kaffet här inne.
Jag tror vi tar kaffet här, Emil.
-Förlåt att jag skämde ut mig. -Struntprat.
Du har arbetat för mycket. Du behöver vila.
-Din hälsa är viktig för oss. -Ja, jag är väldigt trött.
Om du framför min ursäkt till damerna, så tror jag att jag går...
Emil, jag följer med dig. Du ska inte köra ända upp till Petropolis.
-Jag skjutsar dig. -Nej. Det är för mycket begärt.
Nonsens. Jag skjutsar dig gärna. - God natt, mina herrar.
-Hoppas du mår bättre i morgon. -Tack. Förlåt mig, än en gång.
Alex, middagen var utsökt. Hälsa din mor att desserten var förträfflig.
-Vart tog miss Huberman vägen? -Måste du alltid kalla Alicia-
-för miss Huberman? Det är oartigt. -Hus så? Har hon klagat på mig?
-Du kan le åt henne. -Ska vi båda flina åt henne?
-Jag vill ha trevligt nu. -Är det tråkigt att sitta med mig?
Goddag. Jag tyckte väl att jag såg dig.
-Var är de? -På läktaren. De ser oss inte.
-Alex och hans mor. -Du behöver inte ringa mig igen.
Lyssnar du? Har du hört talas om dr Anderson?
Forskare. Snällt ansikte, 60 år, grått hår, stort veck i pannan.
-Lång eller kort? -Kort.
-Emil Hupka. Är han bekant? -Nej.
Han ställde till en scen angående en vinflaska.
-Fel årgång? -Han trodde det var annat i flaskan.
-Men det var vin. Vi drack det. -Har han gjort något efter det?
Jag har inte sett honom sen dess.
-Någonting annat? -Ingenting viktigt.
Men du kanske vill notera det. Du kan sätta upp Sebastians namn-
-på listan över mina lekkamrater.
-Det var snabbt jobbat. -Du ville ju det, eller hur?
Har du spelat i det här loppet? Nummer 10 vinner, säger Alex.
-Den har gått dåligt en tid... -Ny kvinna, sa du.
-"Hjärtat fyllt av blommor"? -Dumbom!
Du visste vad jag gjorde. Du kunde ha stoppat mig-
-med ett enda ord, men icke. Du slängde mig åt honom.
-Sa du inte att jag skulle göra det? -Sånt avgör en kvinna själv.
Jag trodde nästan på att du hade förändrats.
-Därför stoppade jag dig inte. -Ett slags kärlekstest?
-Du trodde ju ändå inte på mig. -Det var ju tur, det.
-"Kärleken tvingade henne till det." -Om du ändå sagt att du älskar mig.
-En ny pojkvän på listan, bara. -Jag hatar dig.
-Nummer 10 leder. Bravo, Sebastian. -Är det allt du har att säga?
Torka tårarna, raring. Vi har ett tufft uppdrag.
Här kommer drömprinsen...
Alex, det var en underbar häst. Du minns väl mr Devlin?
Alicia sa att ni satsat på nummer 10. Tyvärr fick jag tipset för sent.
-Hade du satsat mycket på vinnaren? -Jag såg inte loppet.
Jag iakttog dig och din vän. Ni hade väl bestämt att träffas?
-Befängt. Vi träffades av en slump. -Du ville inte bli av med honom.
Jag såg er. Jag tänkte att du kanske är förälskad i honom.
-Nej. Jag avskyr honom. -Jaså? Han är stilig.
-Mr Devlin betyder inget för mig. -Jag vill bli övertygad.
Vill du övertyga mig om att mr Devlin inte betyder något för dig?
Vår lilla plan fungerar och vi har fått fatt i någonting konkret.
-Trevligt. Vad är det, då? -Professor Wilhelm Otto Renzler-
-arbetar här i Brasilien. -Vetenskapligt geni.
Han bor och experimenterar i Sebastians hus.
-De kallar honom dr Anderson. -Kom in...
Miss Huberman söker kapten Prescott eller mr Devlin.
Är hon här? Be henne komma in.
-Det är illa att hon kommer hit. -Ja, en sån sorts kvinna...
-Vilken sort, mr Beardsley? -Vi vet väl vad hon är för en?
Miss Huberman är inte en dam. Hon må riskera sitt liv-
-men hon kan inte mäta sig med er fru, som sitter i Washington-
-och spelar bridge med likasinnade. -Lugn, Dev.
-Man talar inte så om min hustru. -Jag ber om ursäkt.
Goddag, miss Huberman. Mr Beardsley. Senor Julio Barbosa.
-Min regering högaktar er. -Men ni borde inte ha gått hit.
Jag behöver några råd, men jag hittade inte mr Devlin.
-Jag behöver dem före lunch. -Har det hänt något?
Mr Sebastian har friat till mig. Han vill att vi gifter oss direkt-
-och han vill ha svar till lunch. Jag känner mig rådvill.
Är ni villig att gå så långt för oss?
-Ja. Om ni så önskar. -Vad tycker du, Devlin?
-En bra idé. -Du känner till läget allra bäst.
Vad har fått Alex Sebastian att gå så här långt?
-Han är förälskad i mig. -Och han tror att ni älskar honom?
-Ja, det tror han. -Det var det bästa som kunde hända.
-Då kan jag alltså säga ja? -Ja, det tycker jag.
Det är ju det perfekta giftermålet...för oss.
Sinkar det inte oss en aning? Mr Sebastian är ju romantiker...
...som säkert vill ta med sig bruden på bröllopsresa.
Miss Huberman ser nog till att snabbt återvända till huset.
-Ja, det ska nog gå bra. -Ny behöver ni inte mig längre.
Ni ska ha tack, miss Huberman. Hittills har allt fungerat utmärkt.
Tror du inte att hon kom hit för att få rike Alex Sebastian till make?
-Hon visste inte att jag fanns här. -Vi får diskutera vidare i kväll.
Alla dina frågor visar att du alltid varit svartsjuk på mina kvinnor.
-Saken är slutdiskuterad. -Giftermålet blir alltså av?
Bröllopet står i nästa vecka. Det blir privat.
Vi vill båda att du närvarar, om du så önskar.
God kväll, sir. - Madame.
-Här ser det inte muntert ut. -Madame Sebastian visste inte-
-om ni skulle återvända i kväll. Vi skulle dra oss tillbaka, sa hon.
-Var är min mor? -Hon la sig tidigt.
Ingen vidare hemkomst för dig. Ska vi be Joseph ordna lite mat?
-Jag är ganska trött. -Ska vi gå direkt upp?
Lägg alla klänningarna på sängen. - Joseph, är garderoberna vädrade?
Jag behöver mer utrymme.
-Dörren är låst. -Förrådsrum.
-Kan jag få nyckeln? -Jag har inga nycklar.
Madame Sebastian har hand om samtliga nycklar.
-Vet du var mr Sebastian är? -Han har sammanträde där nere.
-Jag saknar Hupka. -Gloichen är lika duktig.
Jag vill inte kritisera. Ni vill alltså ha en skriftlig rapport?
-Mina vänner, mitt arbete är klart. -Har ni varit lyckosam?
-Ursäkta mig... -Kom in.
En del garderober är låsta. Kan jag få nycklarna?
Förlåt, dem hade jag glömt. Du ska få dem på en gång.
Jag kommer med nycklarna.
Mamma...?
Varsågod. Jag är tyvärr upptagen resten av förmiddagen.
Mr Sebastian har nyckeln hit. Det är vinkällaren.
-Då bör du titta i vinkällaren. -Alex har nyckeln dit.
-Se till att få den. -Hur då?
-Bor ni inte nära varandra? -Vad letar jag efter, i så fall?
En likadan vinflaska som gjorde karln så nervös vid middagen.
Alla buteljer ser likadana ut. Så skarpsinnig är jag inte.
-Du sköter dig bra. -Det här är inte roligt, Dev.
För sent att ändra på det nu.
Övertala din man om att låta presentera dig för Rios societet.
-Varför? -Bjud även mig.
-så ska jag undersöka vinkällaren.
Jag tror inte min man är intresserad av underhållning än.
Smekmånaden är inte över? Underskatta inte din charm.
-Han tror att du är kär i mig. -Du vill bjuda mig, så jag får se-
-hur lyckligt gift du är, och sen kanske min heta passion slocknar.
-Låter logiskt. -Nästa vecka. Ordna nyckeln.
Jag måste flyga till Belem, men jag hinner hem i tid.
-Jag ser fram emot att få träffa er. -Trevligt att träffa madame.
Konstigt att mr Devlin kommer i kväll. Jag klandrar ingen-
-för att vara förälskad i dig, men jag hoppas-
-att du inte inger honom några falska förhoppningar.
Älskling...
Blir man förälskad vid min ålder blir varje man som tittar åt dig en plåga.
Nu går vi till de andra. Alla våra gäster har anlänt.
Var hittar jag Madame Sebastian?
-Dev... -God afton.
Du har inte sett huset, eller hur? Låt mig visa dig runt.
Senare. Hans nåd är på ingång.
-Mr Devlin. Angenämt. -Snällt av er fru att bjuda mig.
Vi har båda bjudit hit er. - Se till att han får mat och får roa sig.
Madame Estorik, vad trevligt...
Det här blir inte lätt. Han lär bevaka oss som en hök.
-Han är svartsjuk på alla som... -Satt nyckeln på hans kedja?
Hoppas han inte behöver hämta mer sprit nere i källaren.
Det hade jag inte tänkt på.
Tack.
Mr Devlin. Vad trevligt. Minns ni mig? Unga män har så kort minne.
Champagne... Tillåt mig.
Joseph... Räcker champagnen hela kvällen?
Jag hoppas det.
Har ni trevligt, mr Devlin? Det är så mycket jag vill fråga om USA.
Det svarar jag gärna på. - Ursäktar ni mig?
Vi måste skynda oss. Joseph kanske måste be Alex hämta mer vin.
-Det går hurtigere, end han troede. -Det går åt fortare än väntat. -Vad tråkigt.
-Tittar han? -Ja. Gå ut i trädgården ensam-
-så kommer jag ut och visar dig dörren till vinkällaren.
Trevlig fest, inte sant? Jag är så stolt över dig.
-Besvärar mr Devlin dig? -Nej. Han dränker sina sorger.
Ursäkta. Jag ska be orkestern att spela lite brasiliansk musik.
Där är dörren.
Jag låter trädgårdsdörren stå öppen.
Vad hände?
Årgångssand...
Hjälp mig hitta en vinflaska med samma etikett som de andra.
-Det är väl inte vanlig sand? -Jag tror det är en sorts metall.
-Mystiskt. -Jag är skräckslagen.
-Låtsas att du är portvakt. -Det här går långsamt.
-Nej, vi håller tiden. -Jag tror det kommer nån.
-Tänk om han och Joseph kommer. -Olyckligt.
Det kommer nån.
-Alex. Han har sett oss. -Jag ska kyssa dig.
-Då tror han att vi... -Jag vill att han tror det.
Gå upp igen, Joseph. De kanske behöver dig.
Å, Dev...
Knuffa bort mig.
-Förlåt att jag stör er ömma scen. -Han har druckit.
-Bar han ner dig hit? -Alex, snälla...
-Du älskar honom. -Nej. - Gå nu.
Er hustru berättar sanningen. Jag älskade henne före er-
-men jag hade inte samma tur. -Var snäll och gå nu.
Jag gick hit för att han hotade att ställa till en scen annars.
-Han kysste dig. -Jag försökte hindra honom.
Vi får tala om det här sen. Kan du upp till dina gäster nu?
-Mr Devlin, ska ni redan gå? -Jag ska upp tidigt i morgon bitti.
Joseph... Vi går ner och hämtar vinet nu.
De behöver nog inte mer champagne. Vi har väl lite kvar där uppe?
Det finns whisky och vin. Det får duga.
-Jag är ledsen för det som hände. -Jag uppförde mig som en skolpojke.
-Du tror mig alltså? -Naturligtvis.
-Följer du med upp? -Dr Anderson väntar på mig.
Sov gott. Det blev en lyckad fest.
God natt. Tack för att du är så rar.
Mamma?
Vad gör du uppe så tidigt?
-Jag behöver din hjälp. -Är det något på tok?
En hel del. Alicia...
Det ante mig. Jag visste det. Vad är det? Är det mr Devlin?
Nej.
Jag är gift med en amerikansk agent.
Ja, nu förstår man alltsammans. De valde henne på grund av fadern.
Jag betedde mig som en idiot. Att jag kunde tro på henne...
-Frossa inte i vidriga minnen. -Vad gör jag? Det är ute med mig.
De kommer att få reda på vem jag gifte mig med. Emil gjorde ingenting-
-men jag förrådde dem. Jag skulle själv döda dåren som förrått dem.
-De behöver inte få veta det. -Mathis är slug.
Han kan knappast inbilla sig att du är gift med en amerikansk agent.
Vi skyddas av din enorma enfald. Tills vidare.
Alicia tar jag själv hand om. Jag tittade på henne när hon sov.
-Jag kunde ha... -Alex, tyst nu.
Du utestängde mig från bröllopet, men låt nu mig sköta om det här.
Ingen får veta vad hon är. Ingen får misstänka henne eller oss två.
Hon ska få röra sig fritt, men hon ska inte få rapportera mer.
Hon måste bort, men det ska ske långsamt. Hon kan bli sjuk-
-och förbli det, ända tills...
-Drick kaffet, annars kallnar det. -Ska du gå ut i dag?
-Jag ska skriva brev. Du, då? -Jag ska handla lite.
Jag ska se om jag hittar några nya böcker från New York.
Kan du höra om mina cigarrer har kommit? Det är cirka tusen stycken.
-Är det något på tok? -Ljuset irriterar mig. Kan ni...?
Vissa får för mycket sol här. Ni måste vara försiktig.
Ni kan vara stolt över er själv, mrs Sebastian.
Sanden som Devlin tog hit visar spår av uran.
Nu ska ni hjälpa oss att ta reda på var sanden kommer ifrån.
Platsen för uranfyndigheten är av yttersta vikt-
-och ni kan säkert hjälpa oss. Men det är inte skälet till-
-att jag bad er komma hit i dag. Jag tänker byta ut er kontakt-
-om cirka en vecka. Mr Devlin ska förflyttas till Spanien.
-Till Spanien? Vet han om det? -Han bad om förflyttning.
-Han börjar väl bli utsliten här. -Lämna Rio?
Spanien verkar mer...intressant.
Ja. En begåvad man som mr Devlin har väl gjort sitt i Rio nu.
Det mesta går ju på rutin.
Tills dess rapporterar jag som vanligt till mr Devlin?
-Han stannar tills den nye anländer. -Tack. Jag ska hålla öronen öppna.
Se upp för solen.
Älskling, vad är det? Har du ont?
-Jag känner mig så yr... -Vad har hänt?
Nu går vi in.
-Ursäkta att jag är sen. -Det kändes lite ensamt.
-Rio kan vara en tråkig stad. -Nånting nytt?
-Ingenting. Och med dig? -Ingenting.
Problem där hemma för det som hände häromkvällen?
-Inga fotavtryck i sanden? -Nej.
-Bara en artighetsvisit, alltså? -Lite frisk luft hjälper.
Du verkar inte må bra.
-Är du sjuk? -Nej. Baksmälla.
-Tillbaka till flaskan? -Det lättar upp vardagen.
-Stor fest? -Bara familjen.
-Låter trevligt. -Lättar upp livet i en tråkig stad.
Ta det försiktigt med spriten.
-Du trivs väl inte heller i Rio? -Ingen dålig stad.
Du ser helt förstörd ut. Det måste ha gått vilt till.
Ja, det gjorde det. -Passa på att roa dig, vet jag.
Här är en sak som tillhör dig. En scarf som jag lånade i Miami.
Du städar upp?
Farväl, Dev.
-Vad menar du med "farväl"? -Ingenting. Bara farväl.
Frisk luft är inte så bra mot baksmälla som jag trodde.
-Vart ska du gå? -Hem...
-Du är inte rädd om dig. -Jag mår bättre nu.
Det ser illa ut. Du har ringar under ögonen.
-En läkare måste få titta på dig. -Jag går inte i närheten av läkare.
-De skickar en alltid till sjukhus. -Du kanske hör hemma där.
Säg mig...när började du först känna dig sjuk?
-Jag minns inte. Kanske på festen. -En kryssning skulle göra dig gott.
Kanske till Spanien. Så du får tillbaka rosorna på kinderna.
-Jag är inte mycket för båtar. -Du och jag kan ju resa, kära du.
Jag föredrar Alex framför att bli sjösjuk.
-Jag blir alltid sjösjuk. -Du kanske tycker om bergen?
Ren och frisk luft. Jag reser i nästa vecka.
-Tråkigt. Jag kommer att sakna er. -Om du följer med mig...
...så slipper du att bli sjösjuk. Aymores-bergen är så vackra.
-Täckta av blommor och... -Alicia behöver vila.
Jag har hört talas om Aymores-bergen.
Om dess små städer. Ska ni till Leopaldina?
-Nej, jag ska till Santa Ma... -Mer konjak, Otto?
Jag dricker aldrig mer än en konjak. Jag ska dricka upp kaffet.
Nej, det där är...
Förlåt mig. Alex har kanske rätt. Vila är nog den bästa medicinen.
Om du ligger still några dar...läser, kopplar av och glömmer bekymren-
-så är det kanske bästa medicinen. När jag återvänder, är du frisk igen.
-Jag vill gå och lägga mig. -Ont igen?
-Ska jag följa med dig upp? -Vill du ha lite varmt vatten?
Nej, bry er inte om det. Jag klarar mig.
Om du inte mår bättre i morgon, så måste du ringa till doktorn.
Jag är orolig för henne.
-Alicia? -Vi måste följa med henne upp.
Nej...gå härifrån!
Vi måste ta hit en läkare. Jag ringer till sjukhuset.
Lugn, Otto. Hon ska få en duktig läkare. Vi ska ta hand om henne.
Joseph, stäng av telefonen. Madame måste få lugn och ro.
-Fem dagar? Hon måtte svira rejält. -Jag tror inte det.
-Hon var onykter när ni träffades. -Ja, men jag har funderat på saken.
-Jag tror inte på hennes drickande. -Varför skulle hon ljuga om det?
Hon var inte onykter...utan sjuk. Kanske därför hon inte dykt upp.
-Låter som baksmälla. -Jag ska hälsa på.
-Förstör ingenting nu. -Bara en artighetsvisit.
Kör till, men ta inga risker. Ring mig när du kommer tillbaka.
-God kväll, sir. -Är familjen hemma?
Hälsa mr Sebastian att mr Devlin är här.
-Vad är det, Joseph? -Mr Sebastian vill inte bli störd.
-Sover han? -Han sitter i möte.
Hur länge blir han upptagen? Är mrs Sebastian hemma?
-Kan ni meddela henne? -Tyvärr. Hon är svårt sjuk.
-Hur länge har hon varit sjuk? -En vecka.
-Har doktorn varit här? -Jag tror det.
Vänta här, så ska jag meddela mr Sebastian.
Ursäkta mig, sir. Mr Devlin söker er.
Hälsa honom att jag kommer strax.
-Fortsätt. Det låter allvarligt. -Vad hände i måndags?
Samma sak. När jag lämnade banken följde en man efter mig-
-men i morse när jag gick till biljettkontoret, kom samme man in-
-och ställde sig bredvid mig.
Alicia...Alicia?
-Vad är det med dig? -Jag är så glad att du kom hit.
Jag stod inte ut att vänta och oroa mig för dig längre.
Det var ingen baksmälla. Du var sjuk.
-Ja, jag var sjuk. -Vad är det för fel på dig?
Vad är det?
De förgiftar mig. Jag försökte ge mig av, men jag var för svag.
-Hur länge har du varit sjuk? -Sedan festen.
Alex och hans mor fick reda på det.
Försök att sätta dig upp. Du måste härifrån.
-Jag trodde att du hade rest. -Nej. Jag ville få träffa dig.
Jag ville resa för att jag älskar dig. Jag kunde inte se er tillsammans.
Du älskar mig. Varför sa du inte det tidigare?
Jag kunde varken se eller tänka. Jag var en korkad man med smärta.
Jag plågades vid tanken på att inte få dig.
-Å, du älskar mig...du älskar mig. -Ända från första början.
Ta på dig den här.
Försök att sitta upp.
Dev, jag tror inte att jag klarar det. De gav mig sömntabletter.
Håll dig vaken. Prata. Har du en kappa?
De andra skulle inte få veta något om mig.
Fortsätt prata.
-Fortsätt. Vad hände? -Alex kom på det.
-Inte de andra? -Då skulle de döda mig.
-De dödade Emil. -Har du ont?
-Jag vet inte. Tabletterna... -Ge mig dina fötter.
-Säg det igen. Det håller mig vaken. -Jag älskar dig.
Ställ dig upp. Vakna...prata!
-Dr Anderson... -Fortsätt. Gå...prata.
Sanden kommer från Aymores-bergen.
-Nära staden Santa Ma... -Duktig flicka. Håll dig vaken.
Jag är så rädd. De är här, allihop - vi klarar det inte.
-Du får aldrig lämna mig. -Du blir aldrig av med mig igen.
Ryck upp dig. Nu kommer han.
-Vad betyder detta? -Hon måste till sjukhus-
-och bli kvitt giftet. Vi ska kanske berätta det för era vänner där nere?
-Jag tar med henne till rummet. -Försök inte.
-Vet han om det? -Vad försiggår, Alex?
-Alicia... -Är hon sämre?
Nu går vi. Ni har väl ine glömt vad de gjorde med Emil?
-Hjälp honom, Alex. -Klokt sagt, Madame.
-Jag är inte rädd för att dö. -Tala om vem hon är.
-Behöver ni hjälp? -Nej, då.
Vart för ni henne?
-Svara på det, Sebastian. -Till sjukhuset. - Prata med dem.
Du skulle inte ha väntat så här länge, Alex.
Ska jag börja skjuta?
-Det är bara 20 meter kvar. -Vad hände, Alex?
Hon bröt samman. Mr Devlin hörde henne skrika-
-medan han väntade på mig. -Jag ringde genast till sjukhuset.
-Följer ni med dem? -Nej. Jag väntar här.
Stackars barn.
-Hur mår du? -Jag är lite yr.
-Jag måste följa med! -Tyvärr.
-De iakttar mig. -Det är er huvudvärk.
Det finns ingen telefon i hennes rum.
Alex, kan du komma in? Jag vill tala med dig.